Христо Пощаков
Никога не ядосвай собствената си жена

chitanka.info

След сватбата, Карл Либерхард се смяташе за щастлив дотолкова, доколкото бе способен на това един бивш стар ерген. Наистина Гретхен не бе в първа младост, но бе запазила напълно приличен вид. До края на медения месец тя също изглеждаше доволна, стараеше се да угажда на избрания в живота си съпруг и да се съобразява със закостенелите му привички.

После започнаха неприятностите и причината бе вродената подозрителност на Карл. По време на обедната почивка в предприятието той си навехна крака, закараха го до близката болница, след това в къщи, а Гретхен не се оказа там. До телевизора в хола се бе появила саксия с голям кактус, което неимоверно го подразни — Карл Либерхард не обичаше внезапните промени в домашната обстановка.

Той се дотътри до банята и докато се облекчаваше, дочу похлопване на врата. Когато се върна обратно в хола, установи с учудване, че Гретхен се е излегнала в един от фотьойлите, а кактусът е изчезнал. Карл поиска обяснение, но не го получи. Съпругата му заяви, че не живее в средновековието, може да ходи където си поиска, да внася и изнася в къщата каквото пожелае. Той възрази остро. Според него местоположението на собствената му жена и вещите трябваше да се съгласуват с мнението на съпруга. Гретхен се нацупи и прекрати спора, но в очите й за първи път се появи лош блясък.

След два месеца Карл се прибра рано от служебно пътуване и отново не я завари в дома си. В кухнята, кой знае защо се мъдреше изящен стол от махагон. Вбесен, той се вмъкна в тоалетната и историята се повтори. Отново похлопване на врата, отново появата на Гретхен, съвпаднала с изчезването на стола от кухнята.

Този път препирнята беше бурна, ала също така безуспешна за него. Подозрението нарастна и Карл реши да я следи.

Инсценира командировка, взе стария бинокъл, останъл от ергенските години, и нае стая в отсрещния хотел. Малко преди обед Гретхен излезе от къщата, напазарува в близките два магазина и се прибра обратно. Късно до вечерта нищо не се случи. „Какъв съм глупак! — помисли Карл. — Нормално ли е човек на моята възраст да ревнува?“

Излезе от хотелската стая, плати сметката и прекоси улицата.

Гретхен я нямаше в къщи, светът сякаш му залепи шамар. До телевизора в хола стоеше огромна керамична ваза с красиви орнаменти. „Този път ще се разправяме по друг начин!“ — закани се Карл, постави веригата на входната врата в гнездото й и провери дали всички прозорци са добре затворени. „Да видим как ще се прибере“ — помисли злорадо. Когато се върна в хола, жена му стоеше на обичайното си място, а керамичната ваза бе изчезнала. Последва страхотен скандал, на кулминационната му точка Гретхен му отпрати змийски поглед, вмъкна се в спалнята и тръшна вратата след себе си. За да се утеши, той извади бутилка шнапс, ликвидира набързо половината от съдържанието й и проблемите изгубиха предишната си острота.

„Ами ако тя от време на време се превръща в нещо друго и това й харесва? — мина през главата му нелепа мисъл. — Тогава аз съм идиот! Какво ме интересува на какво се прави, когато ме няма.“

Доволен от извода, Карл си наля нова чаша и се усмихна. Над главата му леко се поклати масивен полилей от ковано желязо, почти еднакъв с този, в средата на хола, останал като наследство от родителите. Дългото острие под кръглия му плафон потрепна и се прицели в тила му.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.